Dette har skjedd:
-Hva er identiteten din? -Trevor Price. Eks-soldat.
Sist fikk du en kule i ryggen, og nå infiltrerer du nynazister.
Vi er Perspektiv for Tyskland.
-Tyskland. -Tyskland.
"Våkne opp, Tyskland!", så sannelig. Katerina Gerhardt prøver å øke-
-hatkriminaliteten over hele Europa.
-Vi trenger et kamera i huset hennes. -Esther Krug har bedt om vår hjelp.
-Langley får heller ikke vite noe. -Sier du at dette er helt uoffisielt?
Nynazisten Otto Ganz er tilknyttet høyreekstreme hatgrupper-
-og har vært overvåket siden starten av flyktningkrisen.
Gerhardt og Ganz samarbeider for å vinne valget med vold.
-Hvordan tror du det går med Daniel? -Han er med Lena Ganz.
-Jeg kan skaffe hva du enn vil ha. -Han trenger våpen.
Du vil altså at vi skal gi automatvåpen til høyreekstreme?
Du burde møte faren min.
-Denne dritten vil få deg drept. -Hvem er du?
-Esther Krug ba meg passe på deg. -En ære å møte deg, herr Ganz.
Jeg jobber med noen. Han selger og jeg representerer ham.
Før meg til ham nå.
-Hva faen gjør du her? -Hør nøye etter.
For 12 år siden i Tsjetsjenia skapte du identiteten Andrew Chevalier.
Du må vekke liv i ham med en gang.
-Hvordan fant du meg? -Senere. Spill med, ellers dør vi.
-Vet du hvem det er? -Jeg har aldri sett ham før.
Jeg heter Trevor Price.
Vær glad for å se meg. Bare ikke rot det til.
Pass på ham.
Hvis de ikke dreper deg, gjør jeg det.
-Velkommen. -Beklager forstyrrelsen, herr...?
-Chevalier. Kall meg Andrew. Stig på. -Otto Ganz.
Min datter Lena, og vår arbeidskollega Armando.
Hyggelig.
Dere er langt fra Tyskland.
Herr Ganz ville møtes personlig. Han har et tilbud til deg.
Mitt hus er deres hus.
Kan du hente noe å drikke til dem? Det fins øl i gjestehuset.
Et øyeblikk.
-Det er vakkert. -Ta huset, så tar jeg bilen.
Kom igjen. Ta på deg noen klær. Vi har gjester.
For en uke siden fikk vi vite at en nynazist, Otto Ganz,-
-er ute etter å kjøpe et større parti sprenglegemer.
Det gikk i vasken, og nå har vi ingenting som kobler Ganz til det.
Det virker som om du tror at jeg bryr meg.
Vi tror han planlegger et angrep for å påvirke valget. Han må bestille.
-Der kommer du inn. -Feil. Jeg er ikke involvert i dette.
-Jeg har trukket meg ut. -Du skylder meg, Hector.
Jeg skylder ingenting.
-Hvorfor Chevalier? -CIA skapte en hel historie for deg.
Det var over ti år siden. Jeg husker ikke bakgrunnshistorien.
Frisk opp hukommelsen, for han er farlig.
Mistenker han noe, dør vi alle sammen.
Finn ut mer om Chevalier.
-Hva slags inntrykk har du? -For tidlig å si.
Hei. Vi trenger en bakgrunnssjekk. Andrew Chevalier. C-H-E...
Dette er selvmord.
Bare vær ditt sjarmerende jeg, støtt alt jeg sier, så er det fort over.
Greit, greit, greit.
Så det er sånn pensjonstilværelsen ser ut. Imponerende.
Jeg la noen penger til side i tilfelle dårlige tider.
-Er du lykkelig? -Ja, fram til for 20 minutter siden.
Jeg henter ølen. Fra nå av kaller du meg Trevor.
Trevor? Herregud.
-Hvem er han? -Slapp av. Det går bra.
-Otto sjekker ham allerede. -Identiteten er vanntett.
Jeg håper det, for hvis Otto ber meg drepe dere, nøler jeg ikke.
Pass på din egen jobb.
Ja, ok.
Øl?
-Et vakkert hjem, herr Chevalier. -Takk for det.
Dette livet passer meg utmerket. Det er stille. Vanligvis.
-Har du tilbrakt noe tid i Berlin? -Stort sett bare reist gjennom.
Ikke min favorittby. Jeg syns arkitekturen er litt kald.
-Ses senere. -Elsker deg.
-Kona di? -Jeg har fridd flere ganger, men akk.
Arten hennes vet ikke hva som er best for dem.
-"Arten hennes"? -Ta en øl, Andrew.
Du glemmer at jeg ikke drikker.
Jeg er nysgjerrig. Hvordan ble dere forretningspartnere?
Det var Grozny, eller hva?
-Når var det, 2007? -Ja, rundt det.
Jeg hadde vært i Irak og orket ikke å dra hjem, så jeg dro til Tsjetsjenia.
-Du hadde vel vært der et år? -Ja, hvis du sier det, så.
Fortell dem historien om presten.
-Herr Ganz ønsker neppe å høre den. -Jeg vil gjerne høre den.
Andrew hadde avtalt å møte en fyr-
-som var på vei til Grozny som katolsk prest med falske papirer.
-Han går inn på en restaurant... -Et hotell.
Det var et jævla hotell.
Skal du fortelle historien, gjør det riktig.
Jeg går inn i lobbyen. Det er ekstremt hett.
Klimaanlegget hadde gått i stykker. Så spurte jeg etter pater Mulroney.
Jeg ble vist til baren. Der satt han med rosenkrans, prestekjole og alt.
Så jeg setter meg ned og prater forretninger.
-Jeg nevner SAM-ene... -Hvaforno'?
-Luftvernmissiler. -Ja. En potensielt lukurativ handel.
De koster flere hundretusen dollar, så jeg vil jo at fyren skal like meg.
Jeg prater om spesifikasjoner, rekkevidder og slikt.
Han sitter der helt avslappet.
Han nikker en gang i blant og smiler som om alt er i orden.
Men han sier ingenting. Bruker han mikrofon?
Er han CIA? Hvem vet?
Jeg begynner å bli paranoid og ser meg omkring.
Jeg kikker bort mot lobbyen, og hva får jeg se?
Enda en prest kommer inn, og enda en og enda en.
En hel konferanse.
Jeg kunne ha solgt missiler til Vatikanet den helgen om jeg ville.
Festlig. Veldig festlig.
Hva er dommen, herr Ganz? Er jeg godkjent?
-Det er du. -Da lar jeg min kollega overta.
Jeg ønsker dere en trygg reise tilbake til Berlin.
Hvis det er i orden for deg, herr Chevalier...
...så vil jeg at dette forblir mellom oss.
Jeg ble nylig skuffet i en handel, så jeg er blitt mer forsiktig.
-Forstår du? -Det har vært en glede å møte deg,-
-men jeg er en privat person i et usikkert yrke.
Jeg har kanskje bestått testen din, men du har ikke bestått min ennå.
-Jeg går god for herr Ganz... -Du glemmer rollen din i dette.
Herr Chevalier, du har rett.
Vi har vært påtrengende og du har ingen grunn til å stole på meg,-
-så min datter har sørget for en liten leveranse.
Noe overbevisende.
-Nærmeste by er fire mil unna. -Den er her om en time.
Det er bare en time.
Liker du det?
Det er ondskapsfullt.
Kaller de det sport? Hvilke sjanser hadde dyret?
Interessant at du fokuserer på oksen. Jeg trodde temaet var tyrefekteren.
-Han er sint. -Er det sinne?
Jeg ser stolthet, jeg ser makt.
Vennligst takk ham fra meg.
Det er hundre tusen euro. Brukte sedler som ikke kan spores.
Et førstegangsbeløp hvis du er villig til å gjøre forretninger.
Et øyeblikk. Trevor.
Jeg nekter å tro at Langley har godkjent innblanding i tysk politikk.
Gerhardt finansierer et terrorangrep for å vinne valget. Det angår alle.
Han er klar.
-Hva får jeg ut av dette? -Ingen kommer til å savne kofferten.
-Du antar at jeg trenger pengene. -Kutt ut pisspratet.
Du gjemmer deg.
La dem være.
Slå meg igjen. La ham se det.
-Jeg liker ham ikke. -Jeg syns han er interessant.
Greit, vi får ham på kroken.
Men går dette skeis, er du på egen hånd.
Personalmøtet er avrundet. Skal vi spise lunsj?
-Vi kan prate i bilen, herr Ganz. -Strålende.
-La den være. -De blir med.
Jeg har et kompromiss.
Hvis dette er en tillitserklæring...
...så la oss erklære tillit.
Har du en mobiltelefon, herr Chevalier?
Hvis vi skal prate forretninger, så...
Klokt tenkt. Man vet aldri hvem som kanskje lytter.
Du liker leketøyene dine. Raske biler, vakre kvinner.
Vi ble ikke satt på jorden for å bli fortalt "nei".
Du sa at du ble skuffet nylig.
En handel gikk i vasken.
Jeg antar at jeg er siste utvei, så la oss prate forretninger.
Hvorfor gir vennen din meg bange anelser?
-Han er bare forbannet på meg. -Jeg gikk god for deg.
Jeg får skylden hvis noe går galt.
Du, stol på meg. Alt ordner seg.
-Hallo der. -Takk, Armando.
-Fikk dere gjort noe konstruktivt? -Ja, det gjorde vi.
Kan vi levere?
Ikke lett, men jeg har forsikret herr Ganz om leveranse den 21.
Ti dager til.
Vi diskuterer ikke dette mer.
-En skål. -Ikke til meg, takk.
Greit, hvorfor ikke?
-For forretninger og nye venner. -Nye venner.
Oi sann.
-Er det bestillingen? -Jeg fikk ikke skrive ned noe.
-Vær så god. -Herregud.
-Jeg må rapportere dette. -Hold kjeft!
-Den Hitlerjugend-fyren er på do. -Armando?
Han er BfV. Han jobber for Esther Krug.
-Og du brakte ham hit? -Intet valg.
Jeg stoler heller på Otto Ganz enn folkene hennes.
Han kjenner ikke identiteten din.
Greit, greit.
-Har du bestillingen? -Ja.
Jeg må fortelle at vi er tilbake i Berlin i kveld. Få mobilen hans.
Jeg ringer og forteller at vi returnerer som helter.
-Lås den opp. -Mener du alvor?
Du ringer ikke etterretningstjenesten med min telefon.
En betalingstelefon er tryggere.
Ingen fare. Ekstra SIM-kort.
Hvor fant Esther denne idioten?
Enten låser du opp mobilen, ellers får jeg Otto til å tvinge deg.
Jeg lurer på hva han finner ut om herr Chevalier.
Bare gjør det. De vet ikke at det er deg.
Vær så god. Det er piss på den.
Jeg har gjort alt du ba om.
Du fikk bestillingen. Få de folkene vekk herfra.
Mamma? Det er sønnen din.
For en praktfull ettermiddag. Vi tar en spasertur.
-Hva med flyet, Otto? -Vi har god tid.
Vet du hva jeg legger merke til ved denne byen? Uniformitet.
Alle vi forbipasserer er i harmoni. De kler seg på samme måte.
-De har samme hudfarge. -Flere generasjoner med innavl.
Du fleiper, men når man spaserer i gatene i landet mitt i dag,-
-har det forandret seg så mye at ingen hører hjemme der.
Tyrkere, arabere, afrikanere.
Ved å ta imot alle, er det ingens hjem lenger.
-Ser du noe du liker, herr Ganz? -Jeg har brukt nok penger i dag.
Kom.
-Hva faen? -Jeg må ta en telefon.
-Har du en telefon? -Vær så god.
-Nei. Har du en telefon? -Telefon senere.
Kjøp noe nå. Vær så snill.
Denne.
Takk.
Vær så god.
Hvor er Trevor?
-Jeg ser etter ham. -Lena gjør det. Pass på den andre.
Daniel på linje to.
-Hei. -Jeg har ikke mye tid.
-IR er utrygt. Hold det kortfattet. -Jeg er i Spania.
-Hva fanken gjør du i Spania? -Siden. Otto har gjort en bestilling.
Hundre kilo plastisk sprengstoff.
Jeg har en liste over detonatorer. Jeg ville bare si ifra.
Jeg flyr tilbake til Berlin i kveld.
-Ja vel. Er du med Ganz nå? -Ja, blant annet.
-Finn ut hva det skal brukes til. -Han trenger det i Berlin den 21.
Det er tre dager før valget. Pokker.
Jeg trodde heller ikke det var en tilfeldighet.
Vi må finne ut hvordan Gerhardt er involvert.
Glem Otto Ganz. Han er bare innleid.
Få ham til å prate om målet.
Takk.
-Du forsvant. -Jeg ville kjøpe en liten suvenir.
-Søt? -Hvis du sier det, så.
Noe mer?
Han ba deg passe på Chevalier.
Vi dro hele veien hit. Vi fortjener å ha det litt gøy.
-Beklager. -Hvor var du?
-Jeg gikk meg vill. -Vil du sitte på? Jeg er forsiktig.
Hvis du vil.
-Jeg kjører. -Ja visst.
Hvorfor mistenker jeg at du liker å leve farlig?
-Vil du jeg skal sakke ned, si ifra. -Nei, bare fortsett.
-Hva om pappa finner ut om forholdet? -Tror du ikke han vet det allerede?
En mann med så høye prinsipper ønsker vel noe bedre for datteren.
Eller kanskje du prøver å få oppmerksomhet.
-Hva planlegger faren din? -Det angår ikke deg.
Som alle pliktoppfyllende soldater betviler du aldri ordrer.
Vi skal forandre Tyskland for alltid.
-Det sier alle terrorister. -Vi er nasjonalister.
Nasjonalister. En interessant distinksjon.
-Vi har et problem med bølla. -Armando?
Han er BfV. De er på vår side.
-Visste du at han knuller datteren? -Ja vel...
-Kanskje det er skuespill. -Hun er smartere enn hun viser.
Hvis han forsnakker seg, dør vi alle sammen.
Da får vi holde et øye med ham.
Kommer du uti?
Han ser ikke på. Kom uti.
-Han ville drept deg. -Synd for deg.
-Ringte du hjem? -De vil at vi skal finne ut målet.
-Håper du ikke nevnte meg. -Da ville Robert ha vært her.
Du spurte meg om hvordan jeg fant deg.
Etter du dro, overvåket jeg alle identitetene dine.
Da du dukket opp i Spania, ble jeg varslet.
Smart. Hvorfor gjorde du det?
Du gjorde mange farlige folk sinte. Jeg ville vite om du var i live.
Som du ser, Daniel, så har jeg det helt topp.
Tror du jeg er dum, Hector?
Villaen er registrert på navnet Juan Carlos DeVega.
En CIA-kontakt som var forelsket i deg.
Han inviterte deg hit hver sommer. Det er sånn jeg visste om det.
Jeg trenger din hjelp.
Vi kan få ham til å avsløre målet.
Glem Shaw, glem BfV, glem Langley.
Vi to kan dra seirende herfra. Du og jeg.
Du husker hvor godt det føles.
Jøss. Det der er imponerende.
Det har vært en fin dag. Dere kan vel overnatte.
-Er du sikker? Intet bryderi? -Nei da. Det ville vært moro.
Ja, det ville vært moro.
Takk, Andrew.
Du er hjertelig velkommen, Otto.
Vi gjør det til en helaften.
-Vi overnatter her. -Vi har et problem.
Ring vennene våre. Jeg vil vite hvem som ringte og når.
-Spiser du slik hjemme, Otto? -Berlin har sjelden godt nok vær.
-Faren min liker å lage mat. -Moren din har det lett.
-Lenas mor døde for 11 år siden. -Jeg beklager.
Sikkerheten kommer til å være skjerpet i Berlin før valget.
-Blir det et problem for leveransen? -Du får all hjelp du trenger.
Høytstående venner?
Hva tror du, Otto? Blir det noen forandring på toppen?
-Meningsmålingene antyder PFD. -De var ukjente for fem år siden.
Nettopp. Det skjer fort.
-Sensasjoner kommer og går fort. -Ikke denne gangen.
-Det er pissprat. -Ikke prat sånn til herr Ganz.
Det er Andrews hus, vi er gjester. Jeg vil høre hans meninger.
Men vær forsiktig. Historien vår gjør ting litt mer komplisert.
Vi har en unik utfordring i Tyskland.
Måten vi betrakter fortiden, skyldfølelsen for nazi-æraen.
Sånn lot vi flyktningene forpeste landet vårt.
Sånn ble vi frarøvet vår identitet og vendte oss mot våre egeninteresser.
Ikke forvent mye sympati fra resten av Europa.
-Europa er i forandring. -Europa er i kaos, Otto.
Fra kaos skal vi stige opp.
Herregud.
Er det grunnlaget for manifestet?
Man kan ikke lage en omelett uten å knuse noen egg?
-Ikke hån meg. -Jeg gjør ikke det.
-Si hva du egentlig mener, Otto. -Ta det rolig.
Hold munn, Trevor. Otto kan prate selv.
I Amerika sverger dere lojalitet med hånden på hjertet.
I Tyskland ser jeg ingen stolthet, ingen lidenskap, ingen identitet.
Vi ga bort landet vårt. Bare se på det.
Moskeer, templer, synagoger. Det er en jævla dyrehage.
Nå er det nok. PFD vil få orden på landet igjen.
PFD.
De har virkelig lurt deg, Otto. De lovet deg noe nytt, eller hva?
Noe enkelt, noe rent. Beklager, men det er bare vås.
Høyre, venstre. De har fått deg til å marsjere til den samme låta.
De lar deg tro at du har makten til å forandre nasjonen. En illusjon.
-En jævla illusjon. -Pendelen svinger.
"Pendelen svinger." Skjerp deg.
Våkne opp, Otto. Åpne øynene dine. Ingenting forandrer seg egentlig.
Demokrati stiger, kommunisme faller, kommunisme stiger, demokrati faller.
Den samme dritten.
Det eneste som fører til ekte revolusjon, er krig.
-Ja. Der er vi enige. -Bra.
Bra, vi er enige.
-Skal du avfyre første skudd? -Hvorfor i helvete ikke?
-Pappa, du har fått nok. -Hold kjeft!
La henne være.
Gå du, Trevor.
-Hva sies om et glass til? -Hvorfor ikke, min tyske venn?
Jeg kan holde på hele natta.
Han prater bare sånn til meg når han drikker.
Han er nok under mye press.
Jeg var likedan i kamp. Ukene i forkant gjør noe med mentaliteten.
Det er ikke det. Det er vennen din. Han prøver å imponere ham.
Hvorfor det? Vi kan gi ham alt han ønsker.
Faren min er alltid omgitt av folk som lystrer døgnet rundt.
Han forstår ikke at det er fordi de frykter ham.
Men vennen din er annerledes. Han utfordrer ham.
Det var leit med moren din. Jeg mistet min da jeg var 12 år.
-Det var tungt. -De elsket hverandre høyt.
Da hun døde, forandret han seg.
Det er tøft å se ham bli en annen person.
Ser du noe til faren din? Ikke? Du burde besøke ham.
Fedrene våre er kanskje forandret, men de er fortsatt fedrene våre.
-Lena... -Unnskyld meg.
Jeg må ta den.
-Dessert om fem minutter. -Supert.
-Du må være mer forsiktig. -Nei, nei.
Vi åpner en flaske vin til og ser hva som driver jævelen.
-Vi må finne ut målet. -Så stor tillit har han ikke.
Ikke til meg, men han liker deg.
Dere kjenner ham ikke som jeg gjør. Press for hardt, så kommer monsteret.
-Det vil dere ikke. -Greit. Du bestemmer, Daniel.
Det kan være eneste sjansen. Press så hardt du kan.
En utmerket idé, Trevor. En utmerket idé.
De sporet SIM-kortet. Det ble brukt til en samtale i ettermiddag.
Anropet kom fra en ekstern link, men de har funnet personen.
Etterretningstjenesten.
Visste du det?
Jeg hadde mine mistanker.
Unnskyld for at jeg kjeftet.
Mamma var veldig glad i deg. Jeg er glad i deg.
Vi vurderte å åpne en ny flaske.
Min datter hadde rett. Jeg har fått nok. Jeg beklager.
Jeg burde ikke involvere dere i dette, men...
Jeg har intet valg.
Herregud! Hva gjør du?
Hold deg unna! Din jævla tyster!
Du har vært hos meg i flere år.
Hvor mye fikk du?
Bort fra ham! Kom igjen.
-Slipp meg! -Jeg dreper henne! Inn med dere.
Inn med dere, alle sammen!
Stopp. Bilnøklene.
Jeg tar den raske bilen, takk.
Og siden du er så samarbeidsvillig, kan du åpne safen din også?
Gi den til henne.
Stopp. Det holder.
Gå inn igjen!
-Jeg gjør det, Otto! Inn! -Pappa, gå inn igjen.
Når vi dreper ham, gjør vi det langsomt.
Gi meg nøkkelen.
-Hvor mye vet han? -En leveranse ble stoppet nylig.
-Noen måtte ha tystet. -Han kjenner ikke planen.
-Han vet hvem vi er. -Jeg fikser ham.
Ikke bekymre dere.
Fin parkering.
Han er borte.
Vi deler oss. Jeg vil ha ham levende.
-Hvilken fin avslutning på kvelden. -Er du full?
-Tre måneder edru før du dukket opp. -Ja, du har alt under kontroll.
Det er ikke deg. Du er ikke klar for det livet.
Mulighetene er blitt noe begrenset.
Hector DeJean får ikke lov å fly. Så går alle passene ut på dato.
-Jeg kan heve restriksjonene. -Ikke uten Roberts velsignelse.
Og vi vet utmerket godt at det kommer aldri til å skje. Herregud.
Heldigvis. Dere må få meg bort herfra.
Stille, stille. Pust, pust.
-Hjelp meg, ellers røper jeg alt. -Greit, greit.
Han kommer til å gjøre det. Vi må gjøre et vanskelig valg fort.
Psycho-nazisten kommer til å torturere ham, og da dør vi.
Jeg skyldte deg det. Vi fikk ham!
-Jeg ville ha ham levende. -Han kunne identifisere meg.
Gå tilbake til bilen. Lena! Gå tilbake til bilen.
Jeg vil ikke at han skal bli identifisert.
La dem tro at vi har ham fortsatt. Legg ham tilbake i bilen.
Trevor. Flyet vårt. Vi må dra.
-God morgen, Andrew. -God morgen, Otto.
-Sovet godt? -Veldig godt, takk.
-Synd å forlate et så vakkert sted. -Ja. Jeg kommer til å savne det.
-Hva fanken holder du på med? -Han stoler på meg.
Jeg kan komme til nytte. Jeg har vært borte for lenge.
Det blir som i gamle dager. Ikke sant, Trevor?
Tekst: Alex Tjore www.sdimedia.com